Опис досвіду роботи
вчителя «Захисту Вітчизни»
Тернопільської школи допризовної підготовки
Батурина Петра Романовича

Актуальність досвіду
Технологія формування навичок і вмінь виконання стройових прийомів спрямована на виявлення і максимальних розвиток індивідуально значущих позитивних задатків кожного школяра, а також первинного застосування стройових навичок на кожному уроці «Захисту Вітчизни», виховання дисциплінованості учнів, вміння працювати в команді, формування витривалості та постави; творче перенесення знань і навичок у нові ситуації (військово-патріотичні гурток, змагання, гра); стійкого інтересу до пізнання, бажання та вміння навчатися, створення умов для розкриття природної активності особистості. Тобто вирішує ті завдання, які стоять перед школою ХХІ століття. Важливу роль у будь-якій діяльності, в тому числі навчальній, відіграє мотиваційний компонент, рушійним фактором якого є пізнавальний інтерес.
Основна ідея досвіду
Педагогічно змодельоване середовище максимально забезпечує розвиток пізнавального інтересу і мотивації навчальної діяльності по формуванню вмінь і навичок виконання стройових прийомів в процесі викладання стройової підготовки, та перенесення  набутих вмінь і навичок на всі уроки «Захисту Вітчизни».
Суть досвіду
Формування умінь і навичок виконання стройових прийомів у процесі вивчення стройової підготовки.
Практичне значення досвіду
Досвід апробовується на базі Тернопільської школи допризовної підготовки, а його елементи пропагуються на рівні фахового методоб’єднання м.Тернополя та курсів підвищення кваліфікації вчителів «Захисту Вітчизни» у Тернопільському ОКІППО.
Новаційна і інноваційна значущість 
Реалізація досвіду передбачає максимальне використання набутих вмінь і навичок виконання стройових прийомів для виховання в учнів дисциплінованості, вміння працювати в команді, формування постави, здійснення профорієнтації, готовності захищати Вітчизну.
Опис технології реалізації провідної педагогічної ідеї. Власні оцінки та прогнози ефективності реалізації досвіду.
Стройова підготовка, як розділ входить до програми предмета «Захист Вітчизни», який є складовою частиною підготовки молоді допризовного віку до військової служби, і включається до визначеної державою складової освіти загальноосвітніх навчальних закладів І-ІІІ ступенів та проводиться за затвердженою МОН України програмою. 
Заняття зі стройової підготовки – один з важливих видів навчання і виховання юнаків, які удосконалюють вміння володіти своїм тілом, сприяють загартуванню волі, розвивають уважність, спостережливість, наполегливість, колективізм. Уже саме перебування в строю привчає до порядку, зібраності, дисципліни. Стройова підготовка дозволяє оволодіти навичками організації та управління, в першу чергу, тим юнакам, які призначені командирами навчальних відділень і взводів. Стрій був і залишається основою підготовки до спільних дій. Він, як ні один із видів навчання, виховує швидке, точне та одностайне виконання волі командира (начальника). Стройова підготовка базується на розумінні необхідності чітких, швидких і вправних дій при виконанні прийомів у складі відділення, взводу. Дисциплінуючи, стройова підготовка (стройовий вишкіл) допомагає оволодівати різними прийомами і діями, набувати навичок, необхідних на заняттях з тактичної, вогневої, спеціальної підготовки тощо. Удосконалення стройових прийомів проводиться на заняттях з усіх розділів програми «Захист Вітчизни» на шикуваннях, пересуваннях строєм, а також під час проведення оборонно-спортивних, військово-патріотичних заходів.
Високого рівня стройової підготовки учнями вчитель досягає:
1.	Цілеспрямованим і правильним плануванням стройової підготовки, чіткою організацією і методично правильним проведенням всіх занять.
2.	Свідомим вивченням і наступним вдосконаленням прийомів і дій кожним учнем у відповідності до вимог Стройового Статуту.
3.	Удосконаленням навиків стройового вишколу на всіх заняттях, під час шикувань і та при проведенні змагань, ігор, конкурсів.
4.	Проведенням інструктажів з учнями-командирами відділень і взводів напередодні занять.
5.	Самостійним тренуванням (відпрацюванням) учнями стройових прийомів і дій.
6.	Постійним контролем та високою щодо виконання учнями положень Стройового статуту Збройних Сил України.
Урок «Захист Вітчизни» спрямовується не на «середнього» учня, а на засвоєння програмного матеріалу кожним учнем з урахуванням його підготовки і розвитку.
При вивченні предмета «Захист Вітчизни», як і з інших предметів навчання, прийнята така типізація:
•	урок повідомлення нових знань;
•	урок формування умінь (навиків);
•	урок застосування придбаних знань і умінь;
•	урок узагальнення і систематизації знань і умінь;
•	комбінований (змішаний) урок.
Знаходять застосування при проведенні уроку формування вмінь і навичок особистий показ, індивідуальне та загальне тренування в групах під керівництвом підготовлених учнів, які виконують роль командирів.
Методи стройового навчання - це шляхи і способи, за допомогою яких досягається виклад навчального матеріалу і засвоєння знань. Кожний метод складається із взаємопов'язаних елементів, які прийнято називати прийомами навчання. Прийоми - це окремі деталі, складові частини методів. Так, наприклад: демонстрація дії, що вивчається (по розділам або в цілому) - це прийом методу показу; роз'яснення порядку виконання елемента - це прийом метода розповіді.
В більшості випадків використовується декілька методів, наприклад: показ з розповіддю, пояснення з вправами. В тому чи іншому поєднанні один з методів відіграє провідну роль, а інший - другорядну.
Усний виклад стройових прийомів відіграє важливу роль у процесі стройового навчання. У стройовому навчанні вчитель, зазвичай, використовується усне пояснення стройового прийому чи дії. Усне пояснення часто поєднує з показом прийомів та дій, що вивчаються.
Показ - це сукупність прийомів та дій, за допомогою яких в учнів формує певне уявлення про прийоми та дії. Як різновид показу вчитель використовує демонстрацію. Показ здійснює особисто, за допомогою підготовлених заздалегідь учнів, під час показових занять та перегляду показових фільмів. 
Для успішного використання методу показу вчитель глибоко знає навчальний матеріал, вміє майстерно виконувати прийоми та дії, які навчає; дотримується встановленого темпу виконання прийомів та дій; вміло використовує ракурс, під яким учні бачать прийоми та дії, які виконує вчитель.
Тренування - це багаторазове та свідоме повторення певних прийомів та дій з метою вироблення і вдосконалення в підлеглих навичок та вмінь. Тренування вчитель спочатку проводиться по розділах, а потім в цілому. Під час тренування вчитель звертає увагу на помилки учнів курсантів і робить зауваження.
Для правильної організації самостійного вивчення учнями стройових прийомів вчителем визначається обсяг завдань на самостійне вивчення; надаються методичні поради щодо повторення раніше засвоєних теоретичних знань і практичного відпрацювання прийомів; кожна група учнів забезпечується навчальним місцем, необхідною літературою, наочними засобами; здійснюється постійний контроль і надається необхідна допомога учням в самостійному оволодінні навчальним матеріалом.
Навчання стройовим прийомам вчитель проводить такій послідовності: ознайомлення з прийомом; вивчення прийому; тренування. Для ознайомлення з прийомами: називає прийом (дію) і вказує де, і з якою метою його використовують; подає команду за якою виконується прийом; показує відповідно до Стройового Статуту, як виконується прийом в цілому, а потім в повільному темпі - по розділах з коротким поясненням порядку виконання. На ознайомлення з прийомом відводить мінімальну кількість часу.
Для ознайомлення з прийомами вчитель показує учням порядок його виконання в цілому, а потім по елементах, одночасно надаючи пояснення своїм діям. Вивчення кожного елементу чи дії починає з показу і короткого пояснення. Під час показу в учня виникає зорове уявлення про стройовий прийом чи дію в цілому. Прийоми та елементи, показанні чітко, правильно і грамотно, завжди справляють велике враження на учнів і викликають бажання виконати їх саме так, як було показано.
Показ завжди супроводжує коротким поясненням. В залежності від складності стройового прийому його вивчення проводить: в цілому, якщо прийом не складний; за допомогою підготовчих вправ, якщо прийом складний і окремі його елементи важко засвоюються.
В процесі повторення стройових прийомів чи дій, здобутті навички перетворюються в уміння. Процес формування навички у стройовому навчанні як цілісної дії ґрунтується на розділенні прийому на елементи і виконання прийому за елементами; послідовно об'єднує 
Значна частина уроку «Захист Вітчизни» для посилення ефективності навчального процесу припускає завчасну підготовку робочих місць з застосуванням інтерактивних методів навчання. Організація уроку з використанням робочих місць, у свою чергу, припускає хорошу попередню підготовку помічників вчителя з числа учнів. Для кожного робочого місця для учнів готується підготовлена інструктивна записка. 
Навчальні питання теми конкретного уроку зі стройової підготовки вчитель формулює так, щоб вони якомога більше розкривали зміст теми уроку, полегшували її логічне і повне сприйняття юнаками, служили тезами для самостійної роботи учнів, значно спрощуючи її і скорочуючи час, необхідний для її виконання.
В процесі формування вмінь і навичок вчитель використовує принципи індивідуально-диференційованого підходу, а саме:
-	навчальна діяльність учнів має бути мотивованою; 
-	засвоєння знань кожним учнем повинно відбуватися в індивідуальному темпі, на рівні складності, який обирається ним самостійно в залежності від особистих здібностей і потреб; 
-	можливість переходу на вищий рівень складності у будь-який час; 
-	у процесі навчання повинен здійснюватися постійний зворотній зв’язок між учнями й вчителем; 
-	широке використання відеоматеріалів у навчально-виховному процесі;
-	 діяльність кожного учня має бути контрольована і керована вчителем. 
В процесі викладання здійснюється керівництво індивідуально-диференційованим навчанням учнів на основі:
-	 психолого-педагогічного аналізу особистісних якостей учнів;
-	 розробці загальної концепції диференціації змісту навчального матеріалу за обсягом та рівнем складності та його розподіл за часом, формами і методами реалізації; 
-	оцінки результатів і корекції знань та вмінь кожного учня.
Контроль і оцінювання знань при цьому є відкритими.
Основним засобом формування вмінь в навичок стройових прийомів є реалізації даного принципу є індивідуальні самостійні роботи, котрі виступають як дидактичний засіб організації і керівництва самостійною діяльністю учнів на всіх етапах навчання.
В процесі викладання кожного учня виховує як активну і відповідальну особистість, яка готова стати на захист батьківщини. 
Індивідуальний та диференційований підхід до учнів – це важлива складова частина методики навчально-виховної роботи вчителя. Щоб забезпечити високоякісне засвоєння кожним учнем стройових прийомів, постійно стежить за процесом його тренування, виявляє труднощі, які виникають у поодиноких учнів та допомагає їм ці труднощі долати. 
Виходячи з власного досвіду, вчитель вирішує, що урок формування вмінь і навичок стройових прийомів повинен бути: 
активним	повчальним	напруженим	
Працюють всі учні:
•	фронтальне опитування;
•	рецензування відповідей;
•	жива розгорнена бесіда;	
•	проведення інтерактивних методів навчання;
•	повідомлення учнів;
•	питання до вчителя.	Вчитель не читає план, а вчить та виховує: 	
•	облік індивідуальних якостей;
•	постійний зворотний зв'язок;
•	створення проблемних ситуацій;
•	закріплення матеріалу.	Жодної хвилини без діла:
•	одиночно-групова форма навчання;
•	підготовка і використання помічників;
•	взаємонавчання;
•	навчально-матеріальна база.	
Урок будується на особистому прикладі (показі стройових прийомів) вчителя, на основах доброзичливість, тактовність, без зниження статутної вимогливості елементи демократизму.
Результативність реалізації досвіду
Отже, формуючи вміння і навички стройових прийомів, використовуючи як традиційні, так і інноваційні форми і методи організації навчально-виховного процесу, можна зробити процес вивчення стройових прийомів цікавим, корисним, не обтяжливим, приємним для учнів, забезпечити умови для розвитку їх індивідуальних здібностей. Як результат роботи – наявність мотивації до самовдосконалення, вироблення інтересу до навчальної діяльності у значної частини школярів. Учні постійно приймають участь у змагання, грі «Сокіл» («Джура»), Спартакіаді допризовної молоді. Вони активні і включаються у всі види шкільної і позашкільної діяльності, проявляють ініціативу, виявляють відповідальне ставлення до вивчення інших шкільних предметів.